Владо Любенов
Владо Любенов | |
![]() | |
Роден | 21 август 1961 г. |
---|---|
Националност | ![]() |
Жанр | стихотворение |
Уебсайт | vladolubenov.com |
Владо Любенов в Общомедия |
Владо Любенов е български поет и прозаик.
Биография[редактиране | редактиране на кода]
Роден е на 21 август 1961 г. в София. През 1986 г. завършва право в Софийския университет. От 1988 г. работи без прекъсване като адвокат в Балчик и София.
Стихотворения на Любенов са печатани в списания „Пламък“, „Везни“, „Европа 2001“, „Палитра“, както и във вестниците „Сега“, „Дневник“, „Труд“, и други. Член е на Съюза на българските писатели от 1995 г.
Носител на първа награда в конкурса „Жени и вино“ (2007)[1] и трета награда в конкурса Славейкова награда в Трявна (2011)[2].
Библиография[редактиране | редактиране на кода]
- „Аз, неспособният“. изд. „Сюр“, 1991
- „Видения“. изд. „Български писател“, 1993
- „Селски нощи“. изд. „Фонд ДГ“, 1996
- „Брачни сонети“. изд. „Ръжана-Ю“, 2002
- „Приемане на безнадеждното“. изд. „Ръжана-Ю“, 2005
- „Адвокати и пеперуди“. изд. „Български писател“, 2007
- „Неравноделни тактове“. изд. „Ръжана-Ю“, 2012
- „Рокля за двама“ (разкази). в литературен тандем с Габи Генчева, изд. „Ръжана-Ю“, 2010
- „Емигрантът“ (роман). изд. „Жанет 45“, 2012
- „Глад за грях“ (лирика). изд. „Артграф“, 2013
- „Адвокатът на лудите“ (роман). изд. „Жанет 45“, 2016
- „Рокля за двама-2“ (нови разкази). в литературен тандем с Габи Генчева, изд. „Артграф“, 2017
Бележки[редактиране | редактиране на кода]
- ↑ „Когато жената започне да пие сама“, на фейсбук страницата на Буквите, 17 януари 2013.
- ↑ Наградените творби, на сайта за поезия ХуЛите, 05.06.2011
Външни препратки[редактиране | редактиране на кода]
- Лична страница
- Поезия на Владо Любенов:
|